The Warriors börjar med en bild på ett pariserhjul som snurrar med sina blinkande neonljus i takt till den dissonanta analoga modulärsynthen som med sprakande vibratoljud direkt sätter stämningen. Bilden panoreras ner mot en perrong som det står coney island på samtidigt som ett tunnelbanetåg precis åker iväg- Tåget är nedklottrat med graffitti och tags- Lamporna i tåget flimmrar konstant, och det är tydliga skador på tågets hölje.

Det är ett smutsigt, våldsamt, dysfunktionellt och dystopiskt New York The Warriors visar upp. Fyllt av gäng, lodisar, pundare, flator, punkare, bögar, skinnskallar, missfoster och resten av vad den resterande världen anser som de lägre stående i det sociala livets gradskala.  

Efter öppningscenen anländer tåget till Bronx, dörrarna öppnas, och man får för första och snart sista gången se gänget The Warriors ledare. 
I en serie av närbilder på de olika medlemmarna får man reda på att Cyrus, ledaren för det största gänget i New York har samlat alla New Yorks gäng på ett och samma ställe för att inleda fred mellan gängen och krig mot allmänheten.

"Can you count, suckas!?" inleder Cyrus sitt tal med.
Faktum är att när alla gängen är samlade, med endast 8 personer av sina medlemmar blir de över 40.000 människor sammanlagt, och det är en betydligt större siffra än hela New Yorks polisstyrka. Vad Cyrus vill är att, tillsammans med de andra gängen, regera över New York. 

De olika gängen hyllar Cyrus och går självklart med på hans fredsförslag- Då händer det som inte får hända, någon skjuter Cyrus och sedan anklagas The Warriors för dådet.

Det är nu The Warriors våldsoddyseé hem till Coney Island börjar.

etc etc etc etc